Det er et uttrykk i pasientenes øyne.
En lukt. Lukten av død.
En slags sjette sans.
Du føler når det store intet kommer imot deg.
Hva er den ene tingen du alltid har villet gjøre før du dør?
Hallo, helt klart ikke min drøm.
George.
Du er den sterkeste, mest maskuline mann jeg vet om.
Du er smartere enn meg. Og håret ditt er skikkelig fint.
Jeg er forelsket i deg, George.
Har alltid vært det, og kommer alltid til å være det.
Ser du? Ikke min drøm.
Det er siste gang jeg sier det.
Hvis du tetter igjen doet, må du bruke klosettsugeren,
ellers får du skite i hagen.
Hva gjør du på gulvet? Opp med deg, det er noe galt med Meredith.
Jeg vil bare ikke gå.
Du må på jobb. Du er turnuslege. Livredding er ikke valgfritt.
Jo, det er det. Jeg blir hjemme.
Du skal liksom hjelpe.
Mer?
Kanskje det skjer en fæl ulykke i nærheten av sykehuset.
Så mange blir skadet. Sternotomier, kraniotomier.
- Det hadde vel vært gøy? - Jeg gir katta i operasjoner.
Har du en følelse?
- Ja. - OK. Hva slags følelse?
Som om jeg kommer til å dø.
I dag? I morgen? Om 50 år?
Vi kommer alle til å dø.
- Men nå er vi sene. Kom igjen. - Cristina, kom igjen.
Dette er den støttende meg.
- Jaså? - Ja.
Jeg støtter. Spytt ut.
OK. Mannen jeg elsker har en kone.
Og han valgte henne framfor meg.
Den kona tok hunden min.
OK, jeg ga den til henne, men jeg skulle gi den til ham.
Det forandrer ikke på det at hun har min McDrømmen,
og min McHund.
Hun har mitt McLiv. Og hva har jeg?
Jeg husker ikke siste gangen vi kysset.
Man tror aldri at den siste gangen er siste gang. Man tror det blir mer.
Man tror man har en evighet, men, nei.
Pluss at balsamen min ikke virker, og jeg tror jeg har benskjørhet.
Jeg... Jeg har behov for at noe skal skje.
Et tegn på at noe vil endre seg.
Jeg trenger en grunn til å fortsette. Jeg trenger håp.
Og i håpets fravær,
har jeg behov for å ligge til sengs og føle at jeg kanskje dør i dag.
Hva så? Alle har problemer.
Få stjerten din ut av senga og kom deg på jobb. Full fart!
Hva sa du?
Vi er klare til å dra.
- Tom tavle. - Jeg vet det.
- Det er et dårlig tegn. - Tror du ikke jeg vet det?
For en tom tavle.
- Er han i dårlig humør? - Tom tavle.
- Han hater når tavla er tom. - Jeg hører dere prate om meg.
- Vi sa bare at... - Dette betyr trøbbel.
En tom tavle er døden.
En tom tavle bringer dårlig nytt. Ikke se sånn på meg.
- Dr. Shepherd. - Dr. Burke...
Vi to har kjent hverandre en stund nå, ikke sant?
- Ja. - Utført vellykkede operasjoner sammen?
- Ja. - Din kjæreste er venninne med min eks.
- Ja. - Kan vi ikke bruke hverandres fornavn?
Jeg tror ikke det.
- Alvorlig talt? - Ja.
- Dr. Shepherd. - Dr. Burke.
Jeg har ikke vært i operasjonssalen på to dager.
- Vi har ikke hatt noen bra veiledere. - De to siste var ikke så verst.
Spiller ingen rolle hvem vi får. De stinker
Alle stinker. Jeg savner dr. Bailey.
Går det bra?
Jeg har en følelse.
Det skjer med meg også.
Jaså?
- Ja. - Og?
Det går over etter en stund.
Lover du?
Jeg lover.
Hva gjør du?
- Venter på at det skal gå over. - At hva skal gå over?
- Skal vi lese journaler senere? - Ikke snakk om.
Hva?
Jeg ga deg en sjanse, og du lå med en annen.
Jeg tilga deg for å vise at jeg var bedre enn som så.
Men disse bena er stengt for deg. Trusene blir der de er.
- Det blir aldri oss to. - Ingen journaler senere, altså?
- Gå dit bort. - Tilbake til poenget.
- Hadde du et poeng? - Ja.
Hvilken kirurg må vi smiske med i dag?
- Det er meg. - Dr. Bailey?
Jeg har vært borte i to uker, og dere har slitt ut to veiledere?
Folk har ringt og klaget på at jeg har turnusleger fra helvete.
Ingen vil ha dere. Tror dere jeg har tid til dette?
Jeg er gravid. Jeg skal liksom hvile.
Jeg dyrker et menneske. Jeg skal liksom være rolig.
Ser jeg rolig ut, kanskje? Har jeg oppdratt dere til å bli pirajaer?
- Du er tilbake. - Jeg er ikke tilbake.
- Ikke? - Bort med deg.
Yang, Karev, Grey, bli her og vent på ambulansen.
O'Malley, tilkall Addison Shepherd. Stevens, hent en rullestol.
- En rullestol? - En rullestol.
- Hva skal jeg si til dr. Shepherd? - Hva var det jeg sa?
Hva skal jeg si til dr. Montgomery-Shepherd?
Si at riene kommer med ti minutters mellomrom,
og at vannet gikk på skoene dine.
Kom deg vekk!
Ta henne!
- Svarte. - Ja.
James Carlson, 46 år gammel.
De fant ham bevisstløs.
Skadeforløpet er ukjent, men han har et stort sår i brystet.
- Og en kone med friske nok lunger. - Tallene?
Takykardi over 140, trykket holder seg rundt 90.
Du var borte da jeg våknet.
- Jeg måtte gjøre noe. - Du hadde ikke skrevet noen lapp.
Det var noe jeg måtte gjøre. Jeg hadde en greie.
- Og atter en gang... - Hva?
Vi legger oss, og jeg tror alt er bare velstand,
men innen jeg våkner igjen, er du blitt littegranne gal.
- Nei, jeg hadde en greie. - OK.
- Hvordan er respirasjonen? - Ingen pustelyd på høre side.
Luftbobler i såret. Han er i sjokk og har oksygenmangel.
Kona mi var...
Inntuber ham og legg trykkbandasjer på såret.
- Og du... - Hannah. Hannah Davies.
Hvordan har det seg at du har hånda di inni pasienten min?
Jeg sa hun ikke skulle gjøre det.
Jeg prøvde å tamponere med gasbind og trykk,
men jeg måtte bruke hånda for å stoppe blodet.
Hver gang jeg rører den, begynner han å blø.
Kan jeg ta ut hånda nå?
Man putter ikke hånda i en pasient når man ikke vet hvordan han skadet seg.
- Jeg vet jo det nå! - Ut av rommet.
- Og hun får bli igjen? - Hun har hånda inni pasienten min.
- Kult. Takk. - Ikke noe å takke for.
Du har fingeren der det blør, og tiden løper ut for han.
Det eneste du har vunnet, er en gratistur på operasjonssalen.
Dr. Grey, ta henne til operasjonssalen.
- Vi må være raske. - Hva vil du jeg skal gjøre?
Få den kvinnen til å slutte å hyle, og fortelle oss hva som skjedde.
- Får jeg ikke bli med inn? - Nei, du har jo den greia.
- Hva var det der? - Hadde jeg visst du fikk bra tilfeller,
hadde jeg latt deg ligge.
Hun har holdt på i 20 minutter. Det må være rekord.
Se, hun er ikke engang rød.
Burke ba oss få henne til å holde kjeft.
Innkommende skader. Bilulykke med 30-minutters frigjøringstid.
Bilen ble vraket. Definitivt hodeskade. Stabile mål.
- Fem minutter. - Jeg tar det.
- Jeg. - Jeg sa det først.
Du sa Burke ba deg få henne til å ti stille.
Nei, han ba meg be deg om å få henne til å ti stille.
Frue.
Mrs Carlson... Er du skadet?
Du må roe deg ned.
Mrs Carlson? Hører du meg?
Hører du meg?
Fint, kan du fortelle meg hva som skjedde med mannen din?
- Hva gjør du? - Bailey er der inne.
Er Bailey tilbake?
- O'Malley! - Hun føder.
Dr. Shepherd undersøker livmoren.
Det er helt tydelig.
O'Malley, slutt å glane!
Ganske utrolig, hva? Livets mirakel.
Vår egen Bailey. I ferd med å bli mor.
Det er en god følelse...
å ha Bailey tilbake. Likevekten er gjenopprettet.
- Det bare det jeg mener. - Hei, karer.
Kan du gi dette til dr. Shepherd? Takk. Hva skjer?
- Bailey er der inne. - Er hun tilbake? Så flott.
Og kona mi undersøker livmoren hennes,
et mentalt bilde jeg aldri vi få ut av hodet.
Takk for advarselen.
Vel...
En samling menn utenfor fødestuen. Så gammeldags.
Hils Bailey fra meg.
- Hvordan går det? - Hun tar det som en kvinne.
Seks centimeters åpning, 50 prosent borte,
og nekter å ta smertestillende, noe jeg synes er tull, men det er ikke meg...
- Hva gjør dere her? - Er det noe jeg kan gjøre?
En gutt på størrelse med en fem kilos bowlingkule er på vei ut av kroppen min.
Kan du skaffe meg en ny vagina?
- Vel... - Tenkte meg det.
Takk for omtanken, men det går bra. Det er bare en fødsel.
Alt jeg trenger, er mannen min. Han skulle vært her nå.
Skriv ned nummeret hans, så skal jeg spore han opp.
OK. Så går dere vekk. Gi meg litt privatliv.
Jeg vil ikke se noen av dere igjen før barnet er født,
og hvis han gjør som jeg sier, og holder timeplanen,
bør det være om fire og en halv time.
Jeg mener det.
- Bailey er tilbake. - Ja, det er hun.
- Skaff deg en egen pasient. - Jeg hadde en, men Meredith tok han.
- Og nå tar du min? - Hvis jeg klarer.
- Er kona mi her? - Var hun også i ulykken?
- Hun holder på... - Vi skal finne henne, mr Jones.
- Hva har vi? - Tucker Jones, 35. Vrengte bilen...
Bloduttredelse i brystet og CT av hodet viser brudd i hodeskallen
epidural hematom i tinningen.
GCS 14 i feltet, nå nede i 12. Motorikken er intakt.
- Et gram Dilantin, 70 med Mannitol. - Greit.
Mr Jones, jeg må foreta en undersøkelse.
Telefonen min.
Det er kona mi. Du må svare. Hun trenger meg.
OK, vi skal ta den. Dr. Stevens, ta telefonen hans.
- Greit. - Mr. Jones, klem på fingrene mine.
Du er nødt til å klemme fingrene mine, OK?
Han har anfall. Legg han på siden. Pass på armen.
Hallo? George? Hva gjør...
- Det er meg. Izzie. - Få ham til operasjonssalen.
Nei... Jeg ville vel visst hvis jeg hadde telefonen til mannen til Bailey!
Pass på armen.
- Hva heter mannen til Bailey? - Se opp for veggen.
- Hvordan går det der borte? - Hånden min dovner snart av.
Og alt dette med at "han er blodig og geléaktig innvendig"
passer brekningsrefleksen min dårlig.
Men det går fint. Er det OK at jeg er her?
Så snart dr. Burke er ferdigskrubbet, får han deg til å fjerne hånda,
og så kan du gå slik at vi kan fikse mr Carlson.
Fint. Jeg vet hvor mye jeg kan om slikt,
og det er nok til at jeg aldri bør være på OS.
Det er min andre uke i ambulansen.
Jeg sluttet på skolen for en måned siden.
Jeg har heller ikke holdt på så lenge.
Snakk om å lære på jobb.
- Dr. Burke. - Dr. Shepherd.
Er det dr. Baileys mann som ligger på bordet?
Skal mannen til Bailey opereres?
Havnet i ulykke på vei til sykehuset.
- Hva skal vi si til henne? - Ingenting.
Vent til vi vet hvor ille det er, så vi kan si noe konkret.
Ja, ingen vits i å skake henne opp før vi vet det.
- OK, hold meg orientert. - OK.
- Hei, Preston. - Godt å se deg, Addison.
Hva er det?
Får hun bruke fornavnet ditt?
- Henne liker jeg. - Og ikke meg?
Nei.
- Hvordan ligger vi an? - Stabilisert.
- Jeg gir han narkose nå. - Doktor?
Er du Shepherd?
- Ja. - Tenkte meg det.
Miranda... hun liker deg.
Og jeg liker henne.
Vi venter barn.
Jeg vet det. Jeg skal ta meg av deg.
Jeg skal gi deg tilbake til Bailey, frisk og rask.
Er ingenting av blodet hennes?
Nei. Hun fikk akutt angstreaksjon. Gi henne Diazepam for å roe henne ned.
- Er hun i sjokk? - Det kan man trygt si.
Kan du si meg hva som skjedde?
Mener du sjokkbiten? Det var sjokkerende. Jeg er sjokkert.
Si til mannen min at når jeg får tak i ham, ligger han tynt an.
- Tenk å skremme meg slik. - Hvordan ble mannen din skadet?
- Mindy? Er du her? - Jeg er her. Ditt fehode!
- Hvordan går det med James? - Han blør overalt.
Jenta i ambulansen stakk hendene sine i ham!
- Hvorfor skriker du sånn? - Fordi!
Du og James er idioter! Leker som åtteåringer.
Vi leker ikke, vi spiller.
Dere leker. Kler dere ut, bygger teite leketøy og leker!
- Vi spiller. - Ingen spiller andre verdenskrig!
- Ditt fehode! - Hva var det som skjedde?
Det som skjedde var at mannen min og dette fehodet av en venn...
- Ikke kall meg fehode. - Fehode av en bestevenn
ville bygge et slags våpen.
En eksakt kopi av det flotteste allierte panservernvåpenet fra krigen:
M9A1 -bazookaen.
De kledde seg ut i de dumme kostymene, og gikk ut i hagen
og prøvde å fyre av denne greia!
Jeg er skytter, James lader. Vi fulgte instruksene til punkt og prikke.
Det er en 60-millimeters, rakett på en kilo. Den er rå.
Den virket ikke, så som en fjott,
stilte mannen min seg foran våpenet for å si hva som gikk galt.
Det var da leketøyet plutselig begynte å virke.
- Ikke kall den et leketøy. - Jeg kaller den hva jeg vil!
Skjøt han seg selv med en bazooka?
- Ja. - Han skjøt seg med en bazooka?
- Som jeg sa, de er begge fehoder! - Var det noe som eksploderte?
- Hæ? - Var det noe som eksploderte?
Nei, hvordan det?
Faen.
Hva?
Hva er det?
Slapp av.
Hvis Bailey spør, var det ikke jeg som gjorde dette.
Jeg skal utføre en brystoperasjon slik at Hannah kan ta ut hånda.
Deretter vil dr. Grey sette en klemme på blødningspunktet.
- Klar? - Mer enn som så.
Skalpell.
Tucker Jones...
Best for deg at du ligger død på gata et sted,
for når jeg får kloa i deg...
Jeg føder jo barnet ditt her!
På tre. Én...
To...
Dr. Burke?
Kan jeg få noen ord.
- Jeg opererer, Karev. - Du vil nok prate med meg.
Hekt meg løs.
Hvis du forstyrrer meg, er det best at...
- Gikk den gjennom? - Hva?
Såret. Gikk den gjennom?
Nei, bare et inngangssår. Hvordan det?
Han er søt. Er han singel?
- Hannah. - Ja, dr. Burke?
Hva kjenner du inni mr Carlson? Hva er hånda di borti?
Hva mener du?
Kjenner du noe hardt?
- Hardt? - Som metall.
Jeg vet ikke.
Ikke rør på hånda di. Bare si hva du kjenner.
Hva er det som foregår?
Hannah?
Fingertuppene mine rører borti noe hardt.
Ja, helt klart.
- Herregud. - Dr. Milton.
Hva er i veien?
Hannah, ikke rør deg. Ikke hånda di.
Ikke en millimeter.
OK. Du skremmer meg.
Ikke vær redd. Dette kommer til å gå fint.
Dr. Grey, kan du...
Jeg vil at du skal gå ut.
Gå, ikke løpe.
Gå og si til oversykepleieren at vi har en svart kode.
Hva? Svart kode?
Svart kode. Si at jeg er sikker.
Og be han ringe politiets bombeavdeling.
Hvorfor stakk hun hånda dit til å begynne med?
- Hun prøvde å redde livet hans. - Og nå kan hun dø på grunn av det.
Hva gjør vi nå?
Jeg går inn og venter på politiet, mens dere andre går.
Mer, kommer du?
Det blir din begravelse.
Du trenger et operasjonsteam.
Jeg trenger bare dr. Milton til narkose. Resten gjør jeg selv.
Greit, men vent ved heisen.
Ingen som ikke trenger det, skal være i operasjonssalen.
Når politiet ankommer, så tar vi det derifra.
Frem til da klarer Milton og jeg oss. Gå nå.
OK.
Åtte minutters mellomrom.
Epidural er ingen skam, Miranda.
Epidural øker sjansene for at man må ta keisersnitt.
Det minsker også smertene.
Dette er en stor baby, det er din første fødsel,
og den blir verken kort eller enkel.
Jeg takler smertene uten problem.
Andre kvinner føder hjemme
med bare en saks og en bøtte vann.
Andre kvinner mister også livet i barsel hver dag.
Sa jeg virkelig det?
Du skulle liksom finne mannen min.
- Vel, jeg... - Han er ikke her.
Han burde vært her.
OK, vi skal finne han. Ikke sant, dr. O'Malley?
Jo da. Jeg...
Hva er det?
Ingenting. Straks tilbake.
Yang, kan du sjekke den?
- Hvordan går det? - Ikke godt å si.
Jeg prøver å finne ut hvor blødningen er.
Finn Addison. Si at tilstanden er verre enn jeg trodde.
- Hva vil de? - De vil at vi skal evakuere.
- Evakuere? Sa de hvorfor? - Det står "Svart kode" på søkeren.
- Er du sikker på det? - Ja.
Kan være en øvelse.
Jeg kan ikke evakuere. Jeg har en åpen hjerne på bordet.
Jeg lar ikke mannen til Bailey bli liggende med åpen skalle,
så hvis noen vil gå, må de bare gjøre det.
Noen som vil evakuere? Første, andre, tredje gang.
- Sikkert at det sto "Svart kode"? - Ja.
Jeg liker ikke å lyge til dr. Bailey.
- Det passer dårlig nå. - Hun vil sikkert vite...
Hun vil sikkert vite om mannen sin.
- Hva er en svart kode? - Vent litt!
Dr. Shepherd ba meg å si
at blødningen til Tucker er kraftigere enn først antatt.
Det vil ta noen timer før han vet noe mer konkret.
Takk, Stevens.
- Hva er en svart kode? - En hva for noe?
Svart kode?
Rød, blå hvit kode... Jeg har aldri sett en svart.
Dr. Shepherd?
Gå i garderoben og vent på instrukser fra veilederen.
- Vi har ingen veileder. - Hva skjer?
Er det ille?
Ja, det er ille.
Så jeg berører udetonert ammunisjon?
Jeg er redd for det.
Ikke det mest oppløftende, akkurat.
Nei, sikkert ikke.
- Er han fortsatt ubevisst - Ja.
Men han er ikke koblet til maskinen.
Jeg fikk dr. Milton til å koble han fra ventilatoren.
Oksygenet kan være farlig.
Posen puster for han nå.
Men han kan ikke høre meg?
Nei.
Hannah?
Hva om jeg tok ut hånda kjemperaskt?
Bombeekspertene må gjøre det når de kommer.
Jeg tror det ville fått ammunisjonen til å gå av.
- Hannah? - Ja?
Hånda di gjør at mr Carlson ikke blør i hjel.
Det er du som holder ham i live.
Riktig. Og bombeekspertene er på vei?
Bombeekspertene er på vei.
OK.
Vi flytter pasienter som skal opereres til Mercy West,
traumapasienter til Seattle Presbyterian.
Det er ingen fare i de nordlige, sørlige og vestlige fløyene.
Bare den østlige kirurgifløyen.
Alle som vil, kan dra.
Ingen må bli med mindre de melder seg frivillig, forstått?
OK.
- Richard. Er det svart kode? - Ja, jeg har stengt OS.
- Hva? Til trauma? - Til alt.
Til "alt" alt?
For litt siden ble alle operasjonsalene ved Seattle Grace evakuert,
unntatt teamet til Burke.
Og dr. Shepherd.
Hva mener du med det?
De er fortsatt i sal to.
- Bombeekspertene kom. - Unnskyld meg.
- Er dere operasjonsteamet? - Ja.
Dylan Young, bombeekspert. Sjekk området, så sikrer vi pasienten.
- Hvor er de? - Der inne.
- Er denne etasjen evakuert? - Ja.
Bli her. Ingen rører seg før jeg sier ifra.
Vi har folk her borte!
- Du sa etasjen var evakuert. - Jeg trodde det.
Cristina! Nei, hun vil såre ham.
- Hva er på ferde? - Bombe i kroppshulen.
Alt jeg har er mannen til Bailey med åpen hjerne.
- Hvilken prosedyre? - Kraniotomi.
Ligger mannen til Bailey på bordet?
Slutt å skravle!
Gå og spis noe.
Jeg visste at Meredith og Cristina ville være der bomben var.
- Ja. - Hva er galt med å være sjalu?
Det faktum at vi er sjalu, og at de kan dø,
gjenspeiler ikke oss som personer.
- Det handler om å føles unyttig. - Udugelig.
Vi klarte ikke engang å få Meredith ut av senga.
Vi måtte ringe Cristina. Hvor flaut er ikke det?
Vet du hva jeg tror? At Meredith og Cristina handler.
De er det. De handler.
Mens vi...
Vi ser på.
Vi iakttar.
Sjekk målene til mrs Carlson. Hvis de er stabile, kan hun komme.
OK. Unnskyld meg.
Vi må bli mer proaktive. Vi må begynne å handle.
Slåss for det vi vil ha.
- Vi må handle. - Ja.
Å, du mener...
Vi begynner med en gang.
Alex.
Er ikke dette sprøtt? Det er som apokalypsen.
- Alex... - Det er sant. Se deg omkring.
Halvparten av de som skal redde liv, har stukket.
Mannen til Bailey døde nesten på vei til fødselen.
De irriterende tvillingene er med en fyr som kan sprenge dem i lufta.
Det er et likhus. Folk bør komme seg ut mens leken er god.
- Morgendagen kommer kanskje ikke... - Alex!
Hva?
- Ta av deg buksene. - Hva driver du med?
Jeg handler mens leken er god. Av med dem.
Jeg mente apokalypse metaforisk, ikke bokstavelig.
Alex...
Jeg har ikke hatt sex på åtte måneder og 12 dager.
Jeg er kåt, halvnaken og sier ja.
Vil du prate i metaforer, eller vil du ta av deg buksene?
Svamp.
Det er sprengstoff i naborommet.
- Du må evakuere. - Jeg har en her med åpen skalle.
Jeg lar han ikke ligge her og dø.
Dere andre kan gå.
Du bør gå. Innsuging.
Lapp han sammen. Gjør det du enn må gjøre.
Overlegen har autorisert meg til å be deg om å evakuere.
Overlegen skremmer ikke meg, men det gjør dr. Bailey.
Jeg vil ikke være den som lar mannen hennes dø.
Det er det som vil skje hvis jeg syr igjen nå.
Bombe eller ikke bombe.
Innsuging.
Tyngdekraften hjelper meg.
Jeg har ni centimeters åpning. Jeg trenger den siste centimeteren
Fint. Det er bra.
Dr. Shepherd?
Hvor er mannen min egentlig?
Han er med mannen min.
Det er uvisst hvor farlig det er. Vi trenger mer info.
Jo lengre vi venter, jo større er sjansene for at han forblør.
Rosa dis.
Hva?
Det er det bombeekspertene kaller de som sprenges i lufta.
Rosa dis. Jeg har lest om det.
Når bomben går av, eksploderer alle i nærheten i småbiter.
De blir til væske. Ingenting igjen.
Bare fnugg og blod av menneskekjøtt.
Rosa dis.
Noen ganger finner de ingen rester.
I det ene øyeblikket er du en person...
i det neste er du blodregn.
Her. Ta denne.
- Hva? - Kom igjen.
Du må klemme på den regelmessig.
OK, ikke for fort.
Sånn, ja.
Dr. Milton?
Jeg har unger.
Regelmessig.
OK?
Sånn, ja.
Hva med mannen min?
Hvor lenge kan han ligge med ammunisjonen i seg?
- Jeg vet ærlig talt ikke. - Dere prøver vel å redde han?
Ja. Bombeekspertene prøver å finne en måte å fjerne sprengstoffet på.
Unnskyld, Mindy. Jeg er så lei meg
Hold kjeft. Vi har tre unger og du får ham til å lage bazookaer?
Herregud...
Han kommer til å dø.
Paul, gå til politimanne der borte
og svar på det han vil vite om ammunisjonen.
- Står til tjeneste. - Å, ja, Karev...
Kan du hente en kaffe til mrs Carlson?
Kanskje jeg skal se på den lyse siden.
Det kan ikke bli verre.
Dette er bunnen.
Det kan vel ikke bli verre?
Dr. Bailey? Jeg...
Noen må hente kofferten min. Jeg trenger den, jeg skal hjem.
Dr. Bailey, du holder på å føde.
Det blir ikke født noen barn i dag! Hører du? Jeg holder igjen!
Jeg får ham i morgen.
Bare ikke nå. Ikke slik!
Bare... nei.
Jeg skal hjem. Jeg skal hjem nå!
Jeg kan ikke...
Jeg klarer det ikke uten mannen min.
Jeg klarer det ikke alene.
OK.
Hvordan skal de fjerne ammunisjonen uten å drepe Hannah og James?
Cristina! Bombeekspertene sa dere skulle holde dere unna.
Skjelver Hannah?
- Klemmer hun på posen? - Hvor er dr. Milton?
Hannah?
- Hvor er anestesilegen? - Han...
Han dro.
Han hadde ikke lyst til å dø.
Hannah?
Jeg tror jeg tar hånda ut nå.
Når skal folk lære?
- Det er kanskje ikke så ille. - Hånda hennes holder den stødig.
Eller kanskje den bare er der, det er umulig å vite.
Vi pratet med kameraten.
Den er hjemmelaget, ergo er den ustabil og uberegnelig.
Det kan være en blindgjenger.
Vi har en kirurg ved siden av som nekter å evakuere,
og hånda til en nervøs førstehjelper inni kroppen.
Det er garantert ille.
Det er det jeg sier.
Hei, vi trenger hjelp!
Hjelp her!
- Jeg tar den bare ut, OK? - Dette klarer du.
Nei, jeg vil bare ta den ut, og få det overstått.
Hannah. Det er snart over.
- Du hindrer ham i å forblø. - Nei.
Jeg er 22. Jeg har ingenting her å gjøre. Det må være en feiltakelse.
- Vi må tømme rommet. - Jeg drar ingen steder.
- Grey. - Jeg går ikke fra henne.
- Få alle ut nå. - Hun er turnuslegen min.
- Hun er mitt ansvar. - Nei, den må ut.
- Yang, gå med Dylan. - Gå med Dylan, du.
- Hannah, se på meg. - Nei, den må ut. Nei.
Se på meg. Dette greier du.
Ro deg ned. Du må slappe av, så blir alt bra.
- Nei! - Hannah.
- Dette greier du. - Den må ut!
Nei, bare en liten stund til.
Jeg er nødt!
Meredith.
Hva har jeg gjort? Herregud.
Bli hvor dere er. Ingen rører seg.
Meredith?
Hva har jeg gjort?